Нека бъдем откровени един с друг.
Вие не искате просто да бъдете приятели с руските войници.
- Не. - И така, какво искате от нас?
Да видим, дали можем да си имаме доверие един на друг.
Защо трябва да ти се доверя? Ние сме двама евреи в лагер на смъртта.
Може би, заедно ще намерим начина
да оцелеем от това, което планират за нас.
Трябва да се връщаме в бараките.
- Заключват ги в 10h. - Лека нощ, Леон.
- Лека нощ, Саша. - Самуел.
- Той иска да му се доверим. - За какво точно?
- Не знам със сигурност. - Бягство?
- Хм. Може би. - За какво са ни цивилни?
Ние сме войници. Можем да се справим сами. Той се опитва да ни използува.
Той... той познава това място. Може би ние трябва да го използуваме за да се измъкнем.
По-бързо!
Чакай! Чакайте! Просто чакайте!
- Готови ли сте? - Почти, господине.
Защо? Те вече са готови. Имат 10 минути, за да се нахранят.
Има допълнителна работа днес. Започнете да сервирате!
- 10 минути. - Опитваме се, господине.
Но не достатъчно усърдно!
Недей, те ще те убият.
Добре, достатъчно. Капос закарайте тези хора на работа.
Имам доста работа, планирана за теб.
Напуснете! Всички! Веднага!
Бъди внимателен. Те имат нужда от нас само докато влаковете продължават да пристигат.
- Трябва да избягаме. - Да, бягство. За колко?
Всичките 600. Всеки затворник в Собибор. Целият лагер?
Движете се!
Колкото повече хора знаят за плана за бягство
толкова по-малък е шанса за успех.
Разбира се. Затова е изключително важно
да остане секретен до последната минута.
Тогава всеки ще получи шанс.
Ще имам нужда от подробна карта на целият лагер.
Ние можем да ти я доставим.
Също можем да ти доставим доста добра карта на минните полета около лагера. -Минно поле?
Минно поле. С изключение на предния портал,
обхваща целия периметър около лагера.
Виждаш ли колко са уплашени от нас.
Също, трябва да знам всичко, което можете да ми кажете за SS и украинските пазачи.
- Колко са. С какво се занимават. - Можем да ти го осигурим.
Също така, нас двамата не трябва да ни виждат всяка вечер, да говорим, съвсем сами.
Как можем да се срещаме без да предизвикваме подозрение?
Ами SS са свикнали да ме виждат тук.
Може би ако имаш приятелка, ще идваш да я посещаваш всяка вечер.
Това ще им изглежда нормално.
Мисля, че ще е по-добре да ти намерим жена.
Трябва да бъде някоя напълно благонадеждна. Дай ми 24 часа.
- Къде е брат ти? - Спи в дърводелската работилница.
Откъде знаеш, че приятно да ме целуваш там?
Харесвах да гледам кино-плакати когато бях дете.
Когато беше дете? - Да, преди да дойда тук.
- Оберкапо! - Да, господине!
Те гледаха достатъчно дълго.
Сигурен съм, сега разбират, че никой не краде от райха.
Да, господине!
Разпръснете се!
Берлинеца ги предаде. Видях го да ги гледа снощи.
Благодаря ти, Тойви.
Здравей, аз съм Лука. - Саша. Здравей.
За такова кратко запознанство, това беше прекрасна усмивка.
Любов от пръв поглед. Това са моите инструкции.
Каква красива вечер. - Погледни луната, Саша
Погледни към дъската, Саша.
Искаш ли белите? - Не, ти ги вземи.
Трябва да тръгнем точно преди свечеряване.
Достатъчно светло за да намерим нашият път през гората.
Твърде тъмно за тях да ни преследват.
Това ще ни даде малко преднина до сутринта.
Правилно.
Има ли електротехник? На който можеш да се довериш?
Да, Абрахам Вайс. Той се занимава с част от електрическата работа тук.
Защото едно от нещата които ще направим, е да отрежем електрическите и телефонни линии.
Това ще предотврати възможността да извикат помощ.
Разбирам.
- Колко SS има тук? - 16 и 125 украинци.
Всичките украинци са въоръжени, нали? - Да, не са малка сила.
Но когато прекъснеш мозъка, силата е безполезна.
Как ще се отървем 16-те есесовци наведнъж?
Не знам дали моите мъже са способни да убиват.
Но убийството на есесовците е ключа на нашия план.
Имам шивач, аз... аз имам дърводелец,
имам двама обущари. Аз самия работих в мелница.
Преди войната бях счетоводител. Свирих на пиано. Пишех песни.
Те ще успеят, защото трябва. -Какъв е най-елементарния план?
Ще ти кажа. 600 затворника излизат през главния портал.
Просто излизат. Веднага след вечерната проверка.
Просто излизат през главния портал? Това е невъзможно. Това е лудост.
С изключение на едно нещо.
Нищо не е невъзможно за нас. Така че, нека да съставим плана.
С 600 затворници...
...който напускат през главния портал.
- Чакаш руснака, нали? - Да.
- Влюбена ли си в него? - Така мисля.
- Какво говоря? Сигурна съм. - Какъв той е?
Не знам. Влюбих се толкова бързо, че все още не съм разбрала.
Той каза ли ти, че те обича? Не и до тази вечер.
След около час ще се видим.
Добър вечер.
Саша, това е Абрахам Вайс, електротехника, за който ти говорих.
Точно имахме много интересна партия шах.
Да, така е. Но аз съм по-добър електротехник отколкото шахматист.
Радвам се да ви срещна, лейтенант. Ще се видим утре вечер.
Добре. Добре.
Има едно нещо което знам. Всички Капо се движат из лагера.
За да може да успее който и да е план,
трябва да имаме съдействието на поне един от тях.
Но те работят за германците. Има ли някой, на който можем да се доверим?
Капо Порчек. Един или двама още, може би.
На един не можем да се доверим изобщо, наричат го "берлинеца".
Трябва да го убием. Не оставяйте никакви следи.
Ще бъде направено. Моите хора ще го направят.
Говорихме снощи за отрязване на мозъка. Нека предположим, просто да предположим,
че повечето от SS са мъртви. Дори... дори всички.
- Добре, нека предположим. - Това трябва да се случи тайно.
Ние да трябва да ги изолираме, да ги убием, един по един, най-много за един час.
Сега нека приемем, че можем да го направим. Къде се намираме?
Украинците ще бъдат объркани. Бягството може да започне.
Точно така.
Затворниците от 3-ти участък, мъжете които кремират телата, как ще ги изведем?
Това е проблем. Те не могат да излизат. Забранено ни е да влизаме там.
Дори не можем да им изпратим съобщение.
Опитвахме. Мисля, че не можем да им помогнем.
- Искал си да ме видиш. - Да.
Можеш ли да правиш ножове в твоята работилница? Като този ли?
- Внимателно. Точно такива. - Колко?
Толкова, колкото можеш, започвайки веднага. Смятай го за свършено.
Леон, а за този Капо "берлинеца"... колкото по-скоро толкова по-добре.
Лука, да тръгваме.
Това трябва да е важно, иначе ще получиш 25 камшика.
Казвам ви господине, не знам какво се случва вътре.
Капо Порчек, ми каза да ви извикам веднага.
Това е всичко, което знам.
Порчек! Порчек!
Само в стомаха. Без следи.
Върви и кажи на сержант Френзел, че Оберкапо "берлинеца" е много болен.
Всички трябва да бъдат на позиция в 3:30 Убийствата трябва да започнат в 4.
Трябва да бъдат приключени до един час.
2 неща, научих за германците. Тяхната точност и тяхната алчност.
- Можем ли да използуваме това? - Така мисля.
Например, Самуел прави чифт обувки за лейтенант Ниеман.
Можем да го закараме до работилницата за проба на обувките и да го убием там.
- Ами Райхлейтнер и Вагнер? - Райхлейтнер е проблем.
Знаем, че проверява целия лагер по пладне и след това отново в 5 след проверката.
Но той винаги има някой с него. Вагнер няма себеподобен.
Шломо прави бижутерия за него. Може ли да го закараш до работилницата?
Имаме нужда от такава информация за всеки есесовец в лагера.
Трябва да разположим нашите убийци на правилното място в точния момент.
Можем ли да се снабдим с часовници, така че да можем да координираме времето си?
Да, мисля че да, от сортиращата барака.
Добре.
Саша, аз трябва да бъда един от убийците. Аз искам Вагнер.
Шломо, моите мъже ще бъдат отговорни за убийствата.
И аз ще правя назначенията.
Саша, знам, че не трябва да говоря за това
но е ужасяващо да те слушам как хладнокръвно говориш за живота и смъртта.
Ами, понякога човек трябва да мисли за тях по този начин.
Не.
Не? Защо не? Защото, всичко е твърде истинско за мен.
Твърде живо.
Саша, това което чувствам към теб... Аз...
Не, Лука. Не трябва да казваш това.
Моля те, изслушай ме. Аз имам жена и малка дъщеря.
Доколкото знам, те са все още живи.
И двете ги обичам много.
Защо не ми каза досега? - Не знам.
Ние се преструваме, нали? - Преструваме?
Лукачка, аз... никога не съм имал предвид...
Обершарфюрер Ниеман! Обершарфюрер Френзел!
Вагнер и аз ще бъдем в Люблин за 3 дни.
Няма предвидени влакове за насам докато се върнем.
Вие двамата ще бъдете отговорни докато ни няма. Добре, трябва да вървим. Господа!
Току що разбрахме, че капитан Райхлейтнер и Вагнер са заминали днес за 3 дена.
- Леон и аз взехме решение. - Да избягаме утре.
- Най-накрая! - О, Боже.
Сега да преминем към детайлите.
Убийствата ще започнат в 4h утре.
Дотогава, деня е като всички останали.
Леон ще бъде отговорен за участък 2, аз ще бъда отговорен за участък 1.
Порчек, ти ще уредиш за мен и двама от моите мъже да бъдем в дърводелната.
А Тойви ще впрегне малките си крака, да разнася съобщенията между нас.
Кой е планиран да извърши вечерната проверка с Френзел?
- Сержант Волф. - Той трябва да бъде убит също.
Леон и аз ще се справим с това. Обещавам ти.
Когато чуем тръбата на Джуда, ще се държим нормално.
Ще отидем към плаца. Дотогава основните есесовци трябва да са мъртви.
И вместо да ни освободи, Порчек ще ни поведе към главната порта.
Ще имаме пистолети за да се погрижим за пазачите на кулата.
Ще убием двамата украинци при портала,
отваряме и излизаме, тичайки като косаци към горите.
Ако нещо се обърка преди да излезем, всеки отговаря сам за себе си.
Оправях печките в украинската барака.
Мисля, че мога да открадна пушки и амуниции от там утре.
- Какво мислиш? - Добре.
Срещни се моите мъже точно преди проверката в кухнята.
Шломо, не прави никакви ненужни рискове. В Собибор?
- Знаеше ли, че утре е началото на Сукот?
Да. Това е свещен ден.
Аз забравих. А моя баща беше равин. - Те убиват през свещени дни.
Защо и другите да не постъпват като тях? Бог ще прости.
Тук има хора, които се чудят дали ние ще можем да простим на Бог.
Този наш план, мислиш ли, че наистина ще свърши работи?
Да, но няма да е в повече ако се помолим.
Какво ти става? Днес трябва да изглежда като нормален ден,
а ти си облечен като за сватба.
Съжалявам. Ще бъде студено в гората. Ще отида да се преоблека.
Не, твърде късно е. Просто ще трябва да внимаваш повече.
Нямам търпение! - Работи. Така времето минава.
Боже мой! Това са от SS. Погледни това.
Те са нови, нали? - Да.
Току що пристигнаха есесовци. Не съм ги виждал преди.
Колко? - 25, 30 не знам.
Къде? - В столовата.
Проклятие! Какво правят тук днес? Трябва да говоря веднага със Саша.
Всемогъщи Боже, ако се е разчуло, всички сме мъртви.
Те са там вече около 2 часа.
Какво правят тук?
Може би са просто на посещение. - На посещение? В лагер на смъртта?
Предполагам, че столовата там е доста добра. С много водка.
Но във всеки случаи, с всички тези SS нямаме шанс.
Но колкото по-дълго чакаме, е по-голям шанса да се разчуе.
Имаме избор между две възможности. Нито едната не е добра.
Отлагаме. - Договорено. Ще предам.
Отлагаме. Отлагаме.
Слава Богу, че изчакахме. Това щеше да е катастрофа.
Да, така е. Но трябва да действаме утре при всяко положение
преди Райхлайтнер и Вагнер да се върнат. Твърде много хора знаят.
Утре.
Спрете! Ти, работи тук! Хайде!
Саша ще бъде тук след няколко минути...
- Видя ли сержант Френзел? - Не.
- Къде е Френзел? - Пред сержантската барака.
- Знаеш ли, къде ще бъде убит? - Да, в дърводелната.
Не го вкарвай там преди да ти кажа.
- Готов ли си? - Да, заведи ни до склада за дрехи.
Вземи също Мундек по път. - Добре.
Моля ви, господине. Те закъсняват.
За момента всичко е наред. Отиди да кажеш на Саша, че сме готови.
Оберкапо! - Да, господине!
Избери трима мъже от сортиращата барака. - Да, господине!
За каква работа, господине? - За тежка работа в северния лагер.
Направи го! - Да, господине!
Ти, ти, и ти, елате с мен веднага.
Тойви! - Леон, виж! Това е Порчек!
Отива в обратна посока!
Тойви, кажи на Саша, че ефрейтор от SS с автомат
отвежда Порчек с 3-ма затворника.
Не знам накъде отиват!
Не знам какво означава, но сега трябва да го направим без Порчек.
Побързай! Имаш 10 минути да доведеш сержант Волф тук.
Сержант Волф! Търсих ви.
Шивача Мундек е намерил красиво кожено палто за вас.
Ако може да се отбиете в склада за дрехи, господине?
Той каза, че ще отнеме само минута.
Добре, за една минута.
Внимавайте! Клат влиза. Какво ще правим?
Скрийте се. - Скрийте се!
Да, господине. Мога ли да ви помогна, господине? Искам вълнена риза.
Те са отзад. Моля, изберете си.
Ти! Ти не работиш тук. Ти работиш в сортиращата барака. Какво правиш?
Започна се.
Няма връщане назад вече.
Скрийте тялото.
Добър ден, господине.
- Казаха ми, че имаш кожено палто за мен.
Да, господине. Мисля, че ще го харесате много, господине.
Може би ще трябва да го отпусна в кръста.
Това е хубава кожа, господине. Много скъпа.
Хубаво. Много хубаво. Добре. Можеш да го преправиш при шивача утре.
Но, господине? Не искате ли да видите как изглежда сега?
Какво беше това?
Сержант Бекман, търсих ви.
Шивача Мундек е намерил красиво палто за вас.
Ако можете да се отбиете в склада за дрехи, господине?
- Той каза, че ще отнеме само секунда. - Палто? Кой каза, че искам палто?
Не знам, господине, но шивача каза, че ще е перфектно за вас.
Добре, ще го погледна.
Как е?
Има двама мъртви до момента. Сержант Волф и ефрейтор Клат.
Мислих, че ще хванем сержант Бекман, но той тръгна на някъде.
- Къде е Бекман? Видяхте ли сержант Бекман?
Да, беше тук, но си тръгна.
Проклятие! Изпуснахме го. Сигурно се върнал в канцеларията си.
Леон, ако имаш нужда от мен, искам да помогна.
- Можеш ли да се справиш с Бекман? - Да, мога.
Ще намеря начин да те пратя там.
Сержант Френзел, искат да ви видят в дърводелната в 4:30h.
Защо?
Да изберете цвета на боята на етажерката за книги.
Да избера цвета? Защо онзи идиот не ме попита когато бях вчера там?
Не знам, господине. Да им кажа ли за 4:30h?
Не! Ще бъда там когато аз реша да бъда там. Днес, утре или друг път!
Лукачка!
Саша...
Ще застанеш ли до мен при проверката?
Ако направиш едно нещо за мен?
Ще опитам. Кажи ми.
Ако облечеш това. За късмет.
Лука, красива е.
Аз я направих за теб.
- Хей, ти! - Да, господине!
- Отведи коня ми до конюшните. - Да, господине!
- Добър ден, господине. - Готови ли са ботушите ми?
Да, господине. Надявам се, че ще ви харесат, господине.
Искам да ги пробвам.
Да, господине. Разбира се, господине. Моля...
Виж дали някой не е чул.
- Чисто е. - Саша, вземи неговия пистолет.
Задръж го. Разчистете! Фаластер е следващия.
Ще срещнем в кухнята точно преди проверката.
Ще открадна няколко пушки от украинската барака.
Мойше, ако ме убият... - Не, Шломо.
Не се безпокой. Всичко ще е наред.
Късмет, Шломо.
Това е сержант Фаластер.
По-добре да се скриете.
- Шарфюрер Фаластер. - Какво има?
Съобщение от Шарфюрер Бекман
Кажете му, че се погрижих за това вчера. И не ме безпокойте за това отново.
Да, Шарфюрер.
Моите ботуши готови ли са?
Да, господине. Готови са. Моля, седнете.
Опънах ги, господине. Мисля, че ще ви бъдат много по удобни сега.
Това е за моята жена... моето дете
Имаме нужда от помощ. Отиди и извикай Клат. - Да, господине.
Щурман Клат?
Къде е Клат?
Не знам. Не е там, Шарфюрер Бауер.
Добре, нямам време. Намери 2-ма души, да разтоварят това.
Да, господине!
Порчек дойде.
Къде беше? Заведоха ме до северния лагер. Не можах да се измъкна.
Дотук, имахме късмет,
но Френзел липсва и може да имаме проблем с Бекман.
Отиди във втори участък. Леон има нужда от помощ.
Не мога да повярвам. Ние убиваме есесовци.
Имам предвид, че това е трудно за вярване. Убиваме ги.
Това е страхотно. Просто не мога да повярвам.
Mмм... великолепно. Какъв аромат, нямам думи.
Кажи ми как го правиш. Ти си водопроводчик, нали?
Разбира се, че си. Само водопроводчик евреин може
може да скалъпи нещо очевидно толкова вкусно.
Така че, кажи ми как го правиш.
- Можеш да говориш, нали? - Да, господине.
Какво е твоето християнско име? Просто се опитвам да благоразположен.
Какво е твоето християнско име?
Нямам християнско име, имам само еврейско име.
Моето име е Хершел Цукерман и не го забравяй!
Не можем да чакаме повече, почти е време за проверката
Отидете към канцеларията на Бекман. Ако всичко изглежда добре, убий го.
Връщате се веднага тук, взимате Калимали и другите руснаци, и ги водиш към участък 1.
- Хайм, това не го планирахме. - Знам. Благодаря ти.
Ето, използувай това.
Не, нека да използува този.
Късмет.
Ще се върна.
- Още двама, а? - Хайде, мърдай! Мърдай!
Сержант Бекман.
Какво правите тук...?
Убий го. Направи го! Направи го!
Ще го поставим зад бюрото.
Добре мина. Убихме 5. - Това прави 10 общо. - Единадесет.
20 щеше да е по-добре. Ето няколко пистолета. В Леон са останалите.
Браво, Калимали.
- Какво има в кутията? - 2 пушки.
- Амуниции? - Само един пълнител. Всеки.
Отиди в кухнята. Ти го заведи.
Питай Шломо дали няма някакви амуниции.
Дотук, имахме доста късмет. Скоро ще настъпи часа.
- Джуда, свири тръбата вече. - Ами сержант Френзел.
Ако той се покаже на проверката ще го хванем там.
Ако ли не... Бог да ни е на помощ.
Следвайте ме!
В колона по четири. Правим го всеки ден. Подредете се!
Следвайте ме!
- Носиш ли я? - Разбира се, че да.
Ще бъде студено през нощта.
- Къде е Шломо? Виждал ли си го? - Ще бъде тук. Ще бъде тук.
Поставяш куршумите тук. Виждаш ли.
Ето. Аз не знам как да използувам това.
- Всичко наред ли е? - Да. Всичко е наред.
Колко дълго да чакаме тук? Докато надуя свирката за проверката.
10 минути преди проверката? Мисля, че не можем да чакаме толкова дълго.
Виж, какво става.
- Трябва да започваме. - Сега...? Сега!
Хайде, подредете в редица по четири!
Подредете в редица по четири! Подредете се!
Всички в редица! Хайде!
Бекман...?
Бекман! Хей!
Ало? Ало!
Всички в редица по четири!
Шарфюрер Бауер! Ниеман е мъртъв в обущарницата.
И Фаластер. И двамата убити. - Не.
Спрете! Спрете!
Няма да успеем да стигнем до главния портал сега.
Чуйте ме. Нашия ден дойде. Повечето от SS са мъртви.
Сега всичко си зависи от вас.
Тези от вас, които оцелеят, трябва да свидетелстват.
Нека света да научи какво се е случило тук.
Бог е с вас. Сега не позволявайте нищо да ви спре.
Размърдайте се! Хайде!
Хайде! Спасявайте се. Вие сте свободни.
- Портала е разбит! Размърдайте се! - Хайде, Леон!
- Стани! Стани! - Леон! - Мърдай!
Леон, хайде, трябва да тръгваме
Прикривай ме.
- Шломо! - Ранена ли си? - Не, Шломо.
Тогава изчезвайте. Вземи Мойше с теб, и ще се видим в гората.
Вървете!
Не. не, Самуел! Стани! Стани!
Самуел, почти стигнахме гората.
Над 300 затворника успяха да избягат в гората.
Тук, Еда и Ицхак Лихтман се срещаха.
След бягството, те успяха да останат живи.
След войната те се ожениха и емигрираха за Израел,
където живеят и до момента в Холон, близо до Тел Авив,
близо до други оцелели от Собибор.
Тойви с две други момчета беше скрит от полски селянин
който впоследствие ги застрелял заради парична награда.
С куршум в челюстта си, Тойви се престорил
на мъртъв и успял да остане жив до освобождението.
Томас "Тойви" Блат е женен и има 3 деца.
Днес той живее в Санта Барбара, Калифорния.
До днес той се връща всяка година в Собибор в памет на семейството си, което умря там.
Хайм и Селма стигнаха до малка ферма
където им бе даден подслон до освобождението.
Щастливо женени повече от 40 години, и отгледали две деца,
Хайм и Селма Енгел сега живеят в Кънектикът.
Станислав "Шломо" Шмайзнер се присъедини към партизаните и
стана активен борец срещу нацистите в Полша.
Няма данни, какво се е случило с по-малкия му брат Мойше.
След войната, Шломо емигрира за Бразилия, където се ожени и отгледа двама сина.
В Южна Америка той имаше основен принос
за откриването на сержант Густав Вагнер през 1978.
Бразилския закон не позволи екстрадирането на сержант Вагнер,
но година по-късно той беше намерен, намушкан до смърт.
В доклада описват смъртта на Вагнер: самоубийство.
Капитан Франц Райхлейтнер беше прехвърлен в Триест,
и беше убит от партизаните по-малко от 3 месеца след въстанието в Собибор.
Естер Търнър успя да се крие от германците
и от враждебни поляци до руското освобождение.
Тя се пресели в Съединените щати и сега
живее с нейния съпруг Ъруйн в Ню Джърси.
Естер свидетелства в много процеси за военни престъпления в Западна Германия,
включително процеса срещу сержант Ерик Бауер, който умря в затвора.
Естер и Томас Блат свидетелстваха на процеса срещу сержант Френзел,
който беше осъден и е все още жив, и излежава доживотна присъда.
Саша Печерски и много от неговите мъже се върнаха при Руската армия
и се присъединиха отново в борбата срещу нацистите.
През 1963 Саша даде основните показания в процеса за военни престъпления срещу
11 украински пазачи в Собибор. 10 от тях бяха осъдени на смърт.
Днес на 77, Саша е пенсиониран и живее с неговата жена Олга
в Ростов на Дон, в Съветския Съюз.
Лука изчезна в полската провинция. Всички усилия,
включително на Саша, да я намерят се оказаха неуспешни.
Ризата носеща "късмет", която тя даде на Саша сега е изложена в руски музей
почитайки тези, които се бориха и умряха
за свободата по време на втората световна война.
Леон Фелдхендлер успя да се върне обратно към Люблин
в Полша където той остана в безопасност до освобождението.
Там той отвори малък бизнес и помагаше на
много евреи, които надживяха лагерите, включително Собибор.
14 месеца след бягството, в конфронтация с група на антисемити,
Леон беше убит от негов съотечественик защото беше евреин.
14 октомври 1943. Собибор.
Нацистки лагер на смъртта където над четвърт милион евреи бяха убити.
Но в деня на въстанието, над 300 от 600-те затворника намериха свободата си.
Нещо, което никога не се е случвало преди,
и никога няма да се случи отново през втората световна война.
След няколко дни, ръководителя на SS Химлер заповяда лагера да се затвори,
да се демонтира и да бъде засаден с борови дървета.
В тази гора сега седи този паметник на умрелите.
Паметника напомня също за храбрите бойци от Собибор,
който са сред тези, които превърнаха клетвата "НИКОГА ВЕЧЕ" в действителност.
Translation ZALMEN BEHAR